"En verden uden sejlgarn er kaos." - Rudolf Smuntz
- Løft højere. Du løfter ikke. - Vel gør jeg så.
- Nej, du gør ikke. - Mig skal du ikke tænke på.
- Er dit jakkesæt ikke koksgråt? - Næ.
Det ligner koksgrå. En grå polyesterblanding.
Kunne du ikke tage et sort jakkesæt på til din fars begravelse?
- Det er sort. - Gråt.
- Sort! - Så siger vi det.
- Den mest grå sorte, jeg har set. - Farven kan da være ligegyldig!
Undskyld, far!
- Få ham op! - Han er halvvejs ude i havnen nu.
MUS I EGET HUS
SMUNTZ SEJLGARN
"Jeg efterlader jer ikke kun en forbilledlig fabrik
men noget betydeligt mere værdifuldt."
"Selveste sejlgarnets fremtid."
"Det er således mit sidste ønske,
at mine to sønner fører fabrikken videre."
Fint! Vi sætter den til salg.
Ernie, det er meningen, vi skal drive den i fællesskab.
Uanset hvad, er denne oldsag ikke en klejne værd, vel?l?
- Penge er ikke alt, Ernie. - Det siger de ubemidlede altid.
Mine herrer.
"Jeg efterlader jer også mine ejendele, der omfatter
mit keramiske æg..."
"Min skesamling."
Du godeste! Sikken skat. Sikken arv.
Skeer! Så mange skeer, og så kort tid.
Og ethvert hus med respekt for sig selv bør eje et keramisk æg.
Må jeg godt få ægget?
- Nej, det skal du have. - Okay, jeg tager det.
- Er der fast ejendom, så sig til. - Der er tilsyneladende også et hus.
- Et hus? - Ja. Nortondale 5120.
Jeres far erhvervede det som dækning for en gæld.
Han har aldrig boet der. Men det er interessant.
Den forrige ejer blev fundet låst inde i en kuffert på loftet.
Er det noget værd?
Han lånte $50.000 i det, så han kunne aflønne sine folk.
- Hvad er det så værd i dag? - $50.000.
Mægtigt. Et værdiløst hus og en nedslidt sejlgarnsfabrik.
Nå, dagen var da ikke helt spildt.
Tak for stængerne, farmand.
Du må ikke gå. Vi skal gennemgå alle hans papirer.
Jeg er nødt til at gå nu. Jeg har en aftale med borgmesteren.
Hr. borgmester, herhenne!
Vil Deres hjerteoperation få betydning for kampagnen?
Leslie, jeg skal kun spise.
Monsieur borgmester, madame, velkommen til Chez Ernie.
Det er en ære at have Dem i min beskedne bistro.
De har taget de små med, ser jeg. Små lømler.
Vores bedste bord. Hør, har De ikke tabt Dem?
Vist har De så. De er stilig.
- Forstår De? - Åh, monsieur Ernie.
Undskyld mig. Farvel, kære børn.
Der er da ikke så koldt på toppen.
Typisk, at den gamle dør, før jeg får succes.
Husk, det er bydende nødvendigt, at man kæler for detaljerne.
Udformningen er altafgørende.
Næ nej! Det serverer jeg selv.
And à la orange avec du rap-sauce.
Og til borgmesteren, husets specialitet.
Hummer à la Ernst ou la bibliothèque.
Bon appétit.
Hvordan føles det at betjene borgmesteren på hans genvalgsaften?
Leslie... Må jeg sige Leslie?
Det knaser... Jeg elsker mandler.
Køkkenet er en lunefuld elskerinde.
Adr, se!
En kakerlak.
- Det er kun en halv kakerlak. - Far, du spiste hovedet!
Skat, er alt i orden?
Ikke igen!
Tilbage.
Smuntz Sejlgarn er et fortidslevn.
Man laver ikke længere sejlgarn ved at tvinde to snore.
Nu bruger man kun én af nylon.
- Men det er jo en line. - Netop.
Tvinding er yt, enkeltline er in.
Zeppco vil gerne købe fabrikken, men din far ville ikke sælge.
- Vi håber, du er klogere. - Zeppco vil købe den her og nu.
Og føre den ind i det 21. århundrede.
Vi beholder selvfølgelig dig som konsulent til en skyhøj gage.
Nå...
Hvad siger du så?
Mine sønner.
- Ernie. - Øjeblik.
Der er en ting, jeg vil give jer.
Mit dyrebareste eje.
Et stykke sejlgarn.
Ikke et hvilket som helst stykke sejlgarn, men sejlgarnet.
Jeg fandt det min første dag i Amerika.
- Hvad er der med det? - Jeg har haft det i lommen i 60 år.
I skal have det. Må det bringe jer tættere sammen.
I har ikke set så meget til hinanden.
- Hvad er det, du gør? - Deler det lige over.
I skal deles om det for altid.
Okay, far. Du har det i 50 år, og så får jeg det.
- Skru op for morfindroppet. - Det hørte jeg godt!
Lov mig, at I aldrig sælger
Smuntz Sejlgarn
til en af de store koncerner. Driv den i fællesskab.
Brødre, familie... Lov mig det.
Det lover jeg, far.
- Det lover jeg. - Hvad siger du så?
Jeg siger nej.
En verden uden sejlgarn er kaos.
Endelig var Smuntz-navnet noget værd!
Du elskede da sejlgarn.
Ja, da jeg elskede sønnen af en velhavende sejlgarns-magnat.
Ikke nu, hvor jeg er gift med den ene ejer af en værdiløs dødsfælde!
Jeg troede, du ville være lykkelig. Jeg holdt på mit.
- Jeg har nye ideer, store planer. - Kan du da ikke se det, Lars?
Du har aldrig haft andet end planer. Men mit liv passerer forbi.
Jeg har brug for mere.
Der er ingen luft i middelklassen.
- April, du må ikke gå! - Jeg går ingen steder.
Med ét blev glæden brudt, og manges liv ændredes for altid.
Borgmester McKrinkle døde i eftermiddags kl. 16.30.
Dødsårsagen var hjertestop
grundet borgmesterens kulinariske katastrofe.
Den før så berømte restaurant, Chez Ernie, er nu blevet lukket.
Undskyld, men jeg bestilte ikke en ostesandwich med kapers.
Undskyld.
Skurken i denne tragedie er Ernie Smuntz...
Ernie, du er i tv igen.
- Det er presseforfølgelse. - Ingen kapers.
Så er det kun grillet ost. De kan lige så godt æde af et trug.
Hvem af jer mad-ignoranter sendte min sandwich retur?
- Hej, Ernie. - Lars?
Når jeg står i køkkenet, laver jeg mad. Jeg kan ikke holde øje med alt.
Det er tarveligt at give dig skylden. Du gjorde ikke noget galt.
Nej, men samfundet har brug for en, det kan forfølge.
En syndebuk. Det samme skete for Galileo.
Er det rigtigt? Utroligt. Med kakerlak og det hele?
Nej. Jeg mener bare, at jeg lagde alt i den restaurant.
Den var mit levebrød og mit hjem. Og efter én fatal bid var det sket.
Bare vi kunne sælge fabrikken.
Du måtte godt bo hos mig, men April smed mig ud.
- Det er jeg ked af at høre. - Bare rolig. Det er midlertidigt.
Sådan har April altid været. Hun bliver god igen.
Har du set? Han sover på gaden. Hvor ynkeligt.
Hvis jeg havde et hus, sov jeg i det!
Kan du huske, hvor nært knyttede vi var som børn?
Nej.
Glædelig jul.
Jeg har også været på toppen. Men der er kun én vej derfra, ned!
Ernie, det var en 25-cent!
Du tænker i så små baner. Se det i lidt større perspektiv.
Du har intet hjem, ingen kone, ingen penge og ingen talenter.
Hvordan kan du lukke øjnene for det?
Det er jul.
I stedet for at jamre os bør vi sætte pris på det, vi har.
VELKOMMEN HJEM
Sikket hul.
Tænk, at far aldrig fortalte os om det her hus. Det er enormt.
Det ligner ham at have sådan et hus. Det er ligesom ham.
Koldt og skræmmende.
Mærkede du det?
Jeg fik kuldegysninger. Du må ikke tale sådan om far.
Hvad siger du så til det her?
Tak skal du fandeme have, din gamle sejlgarns-tosse!
Han mente det ikke, far.
Kun én seng. Vi slår plat og krone.
Krone.
Ernie?
- Sover du? - Det gjorde jeg.
- Hvordan kan du sove i den larm? - Jeg kan da ikke høre noget.
Det der. Hør.
Det er ovenpå.
Mølkugler.
Hold op! Se...
Det er bare et stykke legetøj.
Klap i!
Det kommer deroppefra.
En, to, tre!
- Det er bare en mus. - Hvad?
Det er bare en mus. Glem det.
Der er nogle plakater heroppe.
Stå stille!
Det er tegninger.
Har du set datoen? 1876.
Et hus fra den tid er måske penge værd.
Det må være arkitekten.
"Charles Lyle LaRue."
Charles Lyle LaRue.
HISTORISK SELSKAB
Charles Lyle LaRue.
Charles Lyle LaRue!
Jeg befinder mig faktisk i den manglende LaRue!
- Dristigt, men subtilt. - Klassisk, men utraditionelt.
Den manglende LaRue.
Rygtet om værket kort før hans indlæggelse er ikke længere et rygte.
Indlæggelse?
Jeg er glad for, han blev færdig, før han røg på tosseanstalten.
Hvor meget tror De, et pragtfuldt bygningsværk som dette er værd?
- Restaureret, naturligvis. - Hans Parma-benhus gik for seks.
Men det havde ikke denne udsøgte udformning.
Jeg kan aldrig få nok af god udformning.
Hørte du det? 600.000 dollars.
Alexander Falko!
Mine herrer, tillykke.
Tillykke med jeres fund. Jeg er stor beundrer af LaRue.
- Et glas regnvand. - Mr Falko er førende LaRue-samler.
Ligesom at samle på frimærker, bare større, ikke?
Jeg går lige til sagen. LaRue. Jeg har hans bøger og breve.
- Kan I se de her sko? - LaRues?
Nej, men han havde elsket dem. Vegetar-snack.
Jeg ejer 42 LaRue-huse og vil gerne eje 43.
Sig mig, hvordan det skal gå til. Hjælp mig. Hvordan?
Jeg er glad for, De spørger. Hans Parma-benhus gik for seks,
men det havde ikke denne udformning.
- Det her er det dobbelte værd. - Han er LaRue-kender.
- Der ramte De hovedet på sømmet. - Jeg vil give jer et tilbud.
Det kan jeg ikke tillade. Men De er velkommen til auktionen.
Auktionen?
Det ville være forkert at frarøve andre chancen for at byde på huset.
Må jeg lige tale med min bror et øjeblik?
Hvad er det? Nej!
- Hvad er det, du gør? - Jeg er svaret på dine bønner.
De er plukkemodne. Bring dem under samme tag, så scorer vi $800.000.
Novra! Smart.
De skal nok få det.
Hvornår kan auktionen tidligst finde sted?
De fornødne forberedelser kan være på plads om en uges tid.
- Så siger vi en uge. - I er kvikkere, end I ser ud til.
Men hør på mig.
Jeg har aldrig betalt mere end $10 millioner for et hus.
- Vi ses. - Tak, fordi I kiggede forbi.
Ti millioner stofservietter.
Fem millioner baller med den fineste bomuld.
40.000 varmelamper med roterende bakker.
2.000 tvinde-trædere, der funkler i lyset.
Min egen kæde af femstjernede gourmet-restauranter.
April kan få lige, hvad hun ønsker sig.
Jeg bygger en pool og fylder den med piña colada og kvinder.
- Bare far havde set det her hus. - Det gjorde han, men solgte ikke.
Vi er nået et vendepunkt. Det er vores livs chance.
Vi skal bare gribe den, udnytte den og score gevinsten.
Endelig fandt vi dens hjem. Jeg har en gave med til dig, makker.
Det er kun en lille mus. Behøver vi slå den ihjel?l?
Ja. Selv det mindste kryb kan ruinere dig.
Det ved jeg alt om.
- Har du sovet godt? - Som en sten.
- Hørte du for resten...? - Nå ja. Lad os se efter.
- Hvor blev den af? - Måske udløste den sig selv.
Utroligt.
Den udløste fælden, åd olivenen
og lod stenen ligge for at drille os.
Du tillægger den for stor intelligens.
Mus driller ikke. De har ingen sans for humor.
Den sidder ikke i sit hul og fniser: "Jeg lod stenen ligge."
Fælden udløste sig selv, olivenen fløj af, og musen åd den.
Men nu hvor den ved, vi er her, holder den sig nok væk.
Vi ser ikke mere til den... MUUUS!
Hvad laver du, din klaptorsk?!
Giv mig den! Den må ikke slippe væk.
Vil du slå mig ihjel?l? !
Musen!
- Lad mig se. - Kan du se den?
Hent min goudaost.
Forsigtig.
- Pas på, du ikke udløser den. - Du gør det forkert.
Lad mig nu koncentrere mig.
Slap af. Det er ost.
Bon appétit.
Så er den sag ude af verden.
Hvad laver du?!
Hjælp mig lige.
- Passer badekarret til huset? - Det er en jacuzzi.
Og det er ikke kun et hus, men en LaRue.
Selvfølgelig passer det. Luksus er tidløst.
- Hvor meget, Ernie? - Det var et røverkøb. $1200.
Har du brugt vores sidste penge på et badekar?!
En jacuzzi! Man må bruge penge for at tjene penge.
Jeg fik pap-pigen med i købet.
Er det ikke i overkanten?
Undervurdér aldrig fjenden.
Lad os antage, den har fundet ud af at tømme fælden uden at blive fanget.
Hvis den udløser bare én af dem, vil en kædereaktion
udløse alle de andre. Og så sidder den i saksen.
Ikke værst.
Jeg bruger begge hjernehalvdele. Lad os krybe til køjs.
- Har du fundet en løsning? - Klap i! Jeg tænker.
Ernie.
Vær musestille. Den er færdig.
- Hvad laver den? - Aner det ikke.
Ikke værst.
Den går efter kirsebærrene.
- Du sagde, de spiser ost. - Om morgenen spiser de frugt.
Der er den!
Tænd!
Spillet er ude!
Det virker!
KLOAKLEDNING
- Jeg kunne mærke noget. - Sug videre.
Kors, hvor den mus stinker.
Det gør døde dyr altid.
Den er færdig!
Hvad er det?
Vi overtager huset. De har ikke betalt termin.
Det kan ikke passe. Huset er betalt.
Ja, men De tog lån i det. Betal $1200, ellers beslaglægger vi det.
- $1200! - Hvor lang tid har vi?
En uge fra...
... for fem dage siden.
Det er kun to dage! Vi har ikke tid til disse petitesser.
- Vi er i gang med at renovere huset. - Det begynder lovende, ser jeg.
Bed din chef om et forskud. Du kan betale ham efter auktionen.
Undlad at udbetale løn til dine ansatte et par uger.
Hvis du ikke havde købt jacuzzien, kunne vi have betalt nu.
Det nytter ikke at flæbe nu.
Nej! Nej! Pjevs, nej!
Jeg vil have min kat!
DYREINTERNAT
- Den er nuttet. - Den mangler dræberinstinktet.
Godmorgen. Jeg hedder Maury. Hvad kan jeg gøre for jer?
Hej, Maury. Vi skal bruge en kat.
Find den, I vil have, så skal jeg nok kastrere den.
Det er kun killinger. Vi skal bruge en ældre kat. En med erfaring.
De fleste vil jo have killinger. Erfaring med hvad?
- Musejagt. - Det kan alle katte.
Vi har kolonorme rotter på størrelse med sumobrydere,
så vi skal bruge en blodtørstig kat, gerne en med mentale problemer.
- En barsk missekat. - En afskyelig kat. Har De sådan en?
Det er sjovt, I spørger. Jeg havde nærmest opgivet at få ham afsat.
- Vi skulle til at gasse ham igen. - Igen?
Han har tilbragt det meste af sit liv i den kasse, tror jeg.
- "Catzilla"? - Det kalder rengøringsfolkene ham.
Men I kan kalde ham hvad som helst. Jeg synes, han ligner en Pjevs.
Stakkels lille Catzilla.
Du vil have et hjem, ikke? Du vil ud herfra.
- Men så skal du dræbe, dræbe! - Du er en dum kat, ikke?
Jo, du er. Og du er grim. Tudegrim.
- Din lille laban. - Vi tager den.
- Den har fået færten af den. - På den!
Rolig nu.
Jeg har næsten helt ondt af den lille fyr.
Næsten!
Vi må glemme musen og tænke på, hvordan vi får fat i de $1200.
Bare rolig. Arbejderne hjælper os.
Sandheden er den,
at vi faktisk ikke har... nogen penge.
Vi bliver måske nødt til at tilbageholde den næste løn eller to,
så min bror og jeg kan betale terminen på huset. Det er en LaRue!
"$100.000 betalt forud."
- Ernie. - Hvad er der?
Arbejderne reagerede ikke så positivt som ventet.
Ikke det?
- Hvad gør du? - Du kan godt komme igennem, ikke?
Det tror jeg nok.
- Det var vores sidste udvej! - Vi må finde pengene andetsteds.
OVERTAGELSES-KONTRAKT
Det er en skam, ingen vil købe fabrikken.
Ja, det er så.
Men hvem ville være så dum at købe den?
De må være Caesar.
Mr Caesar, det var godt, De kunne komme så hurtigt.
- I har mus. - Han er god.
Nortondale 5120.
Den 4. januar, kl. 0800. Husk at købe tandpasta og film.
Vi har småtravlt. Med hensyn til musen...